Afrika Efter slaget vid Thapsus
Vi borde gå.
Det mörknar.
De sover stående.
Elefanterna.
Har de en gång lagt sig kan de inte resa sig igen.
Verkligen? Det visste jag inte.
- Vi borde gå. - Vart då?
Utica ligger inte långt borta.
Utica...
Vad har vi att hämta där?
Husrum. Mat.
Jag behöver ingetdera.
- Sömn, då. - Sömn vore skönt.
Jaha...
Utica, alltså.
Bevare mig väl!
Kan vi inte bättre, Aquinas?
Det spelar ingen roll.
- Ta hit tvättvatten. - Och bröd och vin.
I kväll ska jag berusa mig.
- Kanske du med, för en gångs skull. - Nej tack.
Upp med humöret. Vi lever.
- Vi lever faktiskt. - Finns det liv finns det hopp.
Är det nåt vi gjort så är det att vederlägga det ordspråket.
Brödet är hårt, Aquinas.
Ge mig en kniv.
Scipio...
du är fördragsam.
Om du kan...
- bör du sluta fred med Caesar. - Jag vet inte.
- Jag gör som du. - Gör inte det.
- Gå din egen väg. - Låt oss inte diskutera det nu.
Såna tråkigheter kan vi prata om senare.
Ursäkta, jag måste kasta vatten.
Det finns visst en potta där inne.
Hjälp!
Skicka i väg dem.
Gör det nu.
Skär djupt, min gosse.
Adjö.
Tack så mycket.
Vi hoppas ni tyckt om vårt ringa alster
denna lyckliga dag!
Lyckliga dag, då vår ärorike far har återvänt!
Lyckliga dag då den julianska solen har stigit
och förvisat den pompejanska natten för gott!
Lyckliga dag, då våra soldater
kommit hem till sina familjer.
Lyckliga dag!
- Salve. - Välkomna tillbaka.
- Är du hemma för gott nu? - Ja.
Inget mer krigande för mig.
Fint, va?
Ja.
- Vilka är det där? - Jag köpte dem i fjol.
- Har vi fyra slavar nu? - Priset var bra.
På en soldatlön?
Köttaffären bekostade dem.
Köttaffären?
Jag och Lyde gör goda affärer.
500 djur i veckan ibland.
Mest grisar, men en del får och kor för den religiösa handeln.
Eirene!
- Skönt att se dig. - Detsamma.
- Du talar vårt språk! - Om det behagar husbonden.
Visst gör det det.
- Vill husbonden ha nåt? - Lite vatten vore gott.
Jag har med en sak till dig.
Låt mig göra det.
Tjusigt.
"Parentalia börjar på idus.
"Templen är stängda. Inga bröllop firas.
"Festligheterna äger rum i femte timmen på Circus.
"Vin skänks av kapitolinska brödraskapet
"och kakor av mjölnargillet.
"De använder enbart den finaste säd.
"Äkta romerskt bröd för äkta romare.
Den gamla subban i egen hög person.
Måste kännas skönt att vara hemma.
Är det två år du varit borta?
Knullar du fortfarande min mor?
- När hon vill ha mig. - Därav din överdrivna förtrolighet.
- Ursäkta. - Ingen orsak.
Jag var bara nyfiken. Och ja,
det är skönt att vara hemma.
Älskade pojke.
Så stilig.
- Jag hoppas du mår bra, syster. - Ge mig en kram.
Kom in och tvätta av dig häststanken.
Jag tar emot senare, Timon.
Snälla mor, vi kommer för sent.
Ja, det går ju inte för sig.
Jag vill inte heller gå.
Men Caesar har varit ytterst vänlig, så vi måste gå.
- Hedern kräver det. - Hedern?
Det sunda förnuftet, då.
Jag kan inte be Caesar om nåd
och sen avvisa hans vänskap.
Vilken man ber om nåd?
Jag försäkrar dig, mor...
Jag är inte stolt över mig själv,
inte alls stolt.
I stället för ett ädelt självmord
får du nöja dig med det.
Ge mig min sjal.
Gå inte dit. Jag ska framföra din ursäkt till Atia.
Jag ska gå.
Att inte vara där skulle uppfattas som svaghet.
Det kanske gör dig gott att träffa honom
och se att han bara är människa.
Förlusten av hans kärlek
är inte värd denna ändlösa sorg.
Jag känner ingen sorg.
Min motvilja mot Caesar är enbart politisk,
inte alls personlig.
Pontos trupper tycktes aldrig sluta springa.
Inte undra på att Pompejus vann.
- Det var en ren barnlek. - Blir det Germanien nu?
Jag måste anordna en triumf,
och de är ett sjå att organisera.
Men folket älskar parader. Vi får inte göra dem besvikna.
Så underbart att se er!
- Det var så länge sen. - Det är glädjande att vara här.
- Glädjande... - En sorgsjal?
Den är fin. Har någon dött?
Många har dött.
Så sant. Men vi lever, i alla fall.
Det är inte möjligt... Octavius?
Du får mig att känna mig gammal.
Kom.
Den har fyra mäns höjd med en hals som en gås,
fläckar som en leopard och en hästs snabbhet.
Otroligt.
Jag lovar. Du kanske får se en till triumfen.
Jag har försökt ta hit en, men de dör på vägen.
- De ogillar havet. - Det låter tröttsamt.
Efter den här förbaskade triumfen måste du resa till landet och vila.
Då börjar mitt arbete på riktigt.
Jag måste ställa republiken till rätta.
Utmärkt idé. Hur ska du gå till väga?
Jag har några idéer, men jag är öppen för förslag.
I går såg jag bagaren i en bärstol!
Sånt skulle jag sätta stopp för.
Jag ska undersöka det. Octavius?
Hur skulle du gå till väga om du vore jag?
- Med vad? - Med att ställa republiken till rätta.
Hur skulle jag gå till väga?
Jag skulle påbörja ett stort program med offentliga arbeten.
Anställa medborgare.
Laga akvedukterna.
Utse minst hundra nya senatorer
som inte är fiender i hemlighet.
Vad menar du, Octavius?
Jag menar inte dig, Brutus. Du är en ärans man.
- Så vänligt av dig. - Jag kom just att tänka på nåt.
Dog inte Aelius Siculus nyligen?
Jo, tyvärr. I Thapsus, faktiskt.
Du ska ta hans plats som pontifex.
Pontifex? Så ung?
Jag var inte mycket äldre.
- Sant, men... - Jag har väl rätt
- att utse vem jag vill? - Ja.
En stor ära. Kyss din morbrors hand.
Jag skulle bli en dålig pontifex.
Var inte fånig. Du blir en utmärkt pontifex.
Ordnar du det?
Jag vill koncentrera mig på poesin.
- Han blir en utmärkt pontifex. - Poesin kan vänta.
Inte för länge.
Poesi är den unge mannens kall, inte sant?
Där står vi, med Thapsus murar bakom ryggen,
och er far stod här.
Mot oss, med alla sina legioner och ryttare
och 900 krigselefanter,
kommer Scipio och Juba.
"Låt de jäklarna komma", säger general Caesar.
- Jag tar den. - Nej, husbonde.
- Frun blir arg. - Vem är det som bestämmer?
Främre ledet tror de fått order att rycka fram,
så hela jäkla armén anfaller Scipios mannar med språng.
Elefanterna ser oss komma,
så de vänder och springer mot sina egna linjer.
Kaos!
Gråt inte. Det var bara en lek.
Det måste vara tråkigt att sitta här hela dagarna.
- Nej då. - Du har varit hemma i en månad.
Jag vet.
Vi har pengar så det räcker...
Men jag kan inte slöa hela livet.
- Vill du inte bli slaktare, då? - Hålla affär?
Du skulle få nåt att göra.
Fint arbete för en prefekt, va?
- Det luktar som i gamla dar. - Ja.
- Minns du belägringen av Avaricum? - Man lär sig inte jobbet sittande på rumpan.
Fler kroppar ska upp.
Så där, ja.
Ni får pengarna i morgon!
Skär av honom näsan.
- Sjåpa dig inte. - Sluta!
- Sköt det där nån annanstans. - Hurså?
- Det är dåligt för affärerna. - Vem fan är du?
- Lucius Vorenus. - Jag känner dig.
Soldaten med den läckra frugan...
Prata inte om min fru. Försvinn, det är en order.
Nej, nej. Order? Nej.
Du är inte soldat nu. Du är ett jäkla butiksbiträde.
- Du är dödens. - Gå nu
och låt mig inte se er här igen.
Båda två...dödens.
Fortsätt jobba.
Så skulle du inte ha gjort. Det var Erastes Fulmens män.
Han finner sig inte i sånt där.
- Slog du honom? - Knappt.
Erastes Fulmen dödar dig.
- Han är bara en skurk. - Förut, ja.
Sen Pompejus ligor försvann styr och ställer han som han vill.
- Han dödar vem han vill. - Jag är inte vem som helst.
Jag var prefekt i evocati!
Caesar själv gav mig en häst.
Tack, sir.
Hoppas middagen inte var alltför plågsam.
Jag är van vid att plågas.
Om du bara inte tyckte så mycket om honom.
Om jag bara inte tyckte så mycket om dig.
Sluta.
Din bror har blivit riktigt vacker.
- Caesar verkar förtjust i honom. - I högsta grad.
Mor påstår att Caesar tog honom till älskare.
Kokerskan sa att hon hörde dem hålla på i en garderob.
Octavius insisterade på att det inte var så.
Han sa att ljuden berodde på en hemsk sjukdom Caesar lider av.
Mamma lyssnade förstås inte.
Vad då för sjukdom?
- Jag vet inte. - Sa han inget?
Han svor att hålla tyst.
Men han sa "hemsk sjukdom"?
Du måste ta reda på vilken sjukdom det är.
- Ta reda på vilken gud som förbannat honom. - Hur då?
Du måste. Jag behöver detta vapen.
Med gudarnas hjälp kan jag förgöra honom.
- Säg inte så där. - Vill du hellre att jag ljuger?
Tänk på nåt annat än att förgöra min morbror.
Jag har aldrig ljugit för dig. Han har fortfarande makt över mig.
Jag önskar att det inte var så, men han släpper inte taget.
Kan du fråga din bror?
- Skulle det göra dig lycklig? - Ja.
Vad läser du?
En handledning i hur man tolkar järtecken.
- Är den bra? - Den är urtråkig,
men jag måste lära mig pontifexernas jargong.
Du får inte göra morbror besviken.
Jag är uttråkad.
- Jag kan läsa för dig. - Om du vill.
"Lilla sparv, min älskades skatt,
"som hon låter ligga i knäet
"och nafsa i fingret med näbben.
"Jag vill leka med dig som hon och lugna mitt oroliga hjärta."
- Mycket fint. - Gillar du den inte?
Du läser bra,
men jag är trött på poesi.
Berätta en hemlighet.
Nåt chockerande som ingen känner till.
Jag vet inga såna hemligheter.
Jag vet.
Hur var det med Caesar och hans mystiska sjukdom?
- Vilken sjukdom? - Den du avslöjade för mor.
Jag hittade bara på.
- Då var ni älskande. - Verkligen inte.
Eller så har nån gud förbannat Caesar.
- Det finns inga gudar. - Var inte dum.
Det finns utan tvekan en sorts högre makt,
men varelser som liknar oss och blandar sig i?
- Knappast. - Du litar inte på mig.
- Du är ju min närmaste vän. - Berätta, då.
Vad bryr du dig om Caesars sjukdom?
Inte ett dugg,
men det vore en hemsk hemlighet värd att höra.
Jag tvivlar på att du bär på några egna hemska hemligheter.
- Du har fel. - Vad skulle det vara?
- Jag har torterat och dödat en man. - Lögn!
Minns du Lucius Vorenus, en av soldaterna som räddade mig i Gallien?
- Dödade du honom? - Nej.
Hans hustru har varit otrogen.
Barnet han tror är hans dotterson
är i själva verket hans frus barn med en halvgrekisk slaktare.
Så gräsligt.
Det var slaktaren jag dödade. Hjälpte till att döda, i alla fall.
Bravo, antar jag.
Du bad om en hemsk hemlighet.
En gång till.
- Vad? - Ur vägen!
Centurion!
Lucius Vorenus!
Niobe... Lika vacker som vanligt.
Phyllis hälsar.
Söt familj du har...
Trevligt att ses igen.
Tillbaka från krigen...
Det måste vara svårt att anpassa sig.
Andra regler...
Andra jävla regler!
Urbo säger att du slog honom i ansiktet.
- Gjorde du det? - Ja.
Perfekt exempel. Andra regler.
Du förstår, jag får tukta mitt folk.
Vanliga medborgare får inte röra dem.
Då måste de straffas. Regler.
Kom till saken.
Det är andra gången Lucius Vorenus uppträtt vanvördigt mot mig!
Nästa marknadsdag vid middagstid hittar han mig på torget.
Han ska knäfalla framför mig,
kyssa mina fötter och be om ursäkt.
Om inte, kommer jag hit och dödar honom.
Men först får han se sin fru och sina döttrar bli våldtagna.
Sen bränner jag ner huset.
Vänta.
- Har du sagt ditt? - Ja.
Gå då härifrån.
God dag.
Lucius Vorenus fru är en hora. Än sen?
Jag är ledsen, det är allt han sa.
- Han svär på att Caesar inte är sjuk. - Han ljuger.
Räcker det inte om Caesar lider,
vare sig du vet det eller ej?
Han lider men är inte förintad. Du måste få fram sanningen.
- Jag har ju försökt. - Försök igen.
Lova honom nåt.
Du har nåt han vill ha.
Vad menar du?
En ung mans älskade får höra allt.
Du kan inte mena allvar.
Hur kan du...?
Du vet att han vill ha dig.
Jag skulle svika min bror. Jag skulle svika min familj.
Din familj är ett ormbo. Du har inget ansvar gentemot dem.
Det är min familj! De älskar mig.
- Som jag älskar dig? - Kallar du det här kärlek?
- Jag kan inte. - Vart ska du?
- Hem. - Gå inte.
Din mor dödade Glabius!
Mitt folk tog fast en av dem som gjorde det, en av Timons män.
Jag beklagar.
- Gör som Lyde säger. - Kom med oss.
- Jag måste stanna här med far. - Tänk om ni blir dödade?
Då måste ni stanna på landet. Återvänd inte till staden.
Förstått? Kom inte tillbaka!
Ni blir bondflickor.
Er kusin hittar stiliga bönder ni kan gifta er med.
Gå och be gudarna om välsignelse.
Kan du inte få Vorenus att göra som Erastes vill?
- Om du bad honom? - Att kyssa en mans fötter?
Jag skulle aldrig be honom om något sådant.
Kom ihåg att ni är Voreni barn, ett gammalt och aktat namn.
Och kom ihåg att vi älskar er.
Jag älskar er väldigt mycket. Iväg nu.
Gå.
Adjö, syster.
Ska du lämna disken på bordet, Eirene?
Följ med dem, är du snäll.
Nej, och sluta be mig om det.
- Gott bröd, det här. - Jag tog den bättre sorten.
Att det är dyrt gör detsamma.
Ur vägen!
Spring och göm dig.
Konsul Gajus Julius Caesar, de galliska legionernas imperator!
Salve, Lucius Vorenus.
- Din fru är vacker. Hennes namn? - Niobe.
Stig upp, Niobe.
Vill ni dricka vårt vatten?
Gärna.
Var snäll och sitt.
Jag har alltid högaktat dig,
och du lär vara respekterad bland de dina.
- Jag hoppas det. - Därför ber jag dig nu
att ställa upp som domare i nedre Aventinen.
Tack.
Nå?
Jag känner mig djupt hedrad av ert besök.
Men jag måste alltjämt tacka nej.
Ogillar du alltjämt mina åtgärder?
Er politik är inte min.
Det är jag medveten om.
Som domare måste jag uttala mig.
Och du uttalar dig inte till förmån för en tyrann?
- Jag uttalar mig inte mot min övertygelse. - Utsökt.
Du felbedömer mig. Jag är ingen tyrann.
Jag har tagit diktatorsmakten på laglig väg.
Och jag ska återlämna den så fort jag kan.
Jag vilar inte förrän Rom är vad det var under guldåldern.
Jag kan inte lyckas på egen hand. Är du med mig?
Hell Caesar!
Letar du efter nåt speciellt?
Inte direkt.
- Har du nåt komiskt? - Jag tror inte det.
Du.
- Varför skickar du bort honom? - Han tittar på mig.
- Låt Castor prygla honom. - Kanske det.
- Jag ropar på en annan. - Nej.
Det är skönt att vara ensamma.
Eller hur?
- Det är det väl. - Kom och lägg dig hos mig.
Varför det?
- Jag skulle vilja det. - Varför?
- Varför inte? - Av flera anledningar.
När du var liten kom du till min säng varje natt.
Bara när jag var rädd.
- Du var ofta rädd. - Jag är inte rädd nu.
- Låtsas. - Jag är inte bra på att låtsas.
Så pinsamt...!
Jag trodde att du ville ha mig.
Du är man nu, eller hur?
Du kan ta det du vill ha.
Säg mig en sak...
Vad menar du med det?
Nu kommer priset.
- Vad menar du? - Du är en dygdig kvinna.
Du vet ju att det är fel att förföra sin bror.
Vi står över såna konventioner.
Men incest är fel i grunden.
Varför skulle det annars finnas så många idioter bland incestbarnen?
- Säg inte så. - Lugn.
Jag har knappast befruktat dig. Inte när månen är i avtagande.
Men du är inte en sån som handlar så orätt av lusta.
Du återupptar nog ditt märkliga intresse för Caesars hälsa.
Vad har jag gjort?
Vad har du gjort? Berätta.
Lova.
Lova att inte säga nåt till mor.
Titta...!
Du ser ut som tvätt.
Så där, ja.
- Ser det bra ut? - Mycket.
Det känns konstigt.
Nej, du smutsar ner den!
Hänger den rätt i ryggen?
Jag tror det.
- Lugna sig, mor! - Jag har inte ens börjat bli arg!
Nu räcker det! Jag är inget barn längre.
- Du slår mig inte längre. - Inte?
Du har knullat din syster, ditt lilla odjur!
Säg inte åt mig vad jag kan och inte kan göra!
- Tyst! - Du skulle bara våga!
Hur kunde du göra så här mot mig?
- Mitt eget barn... - Du dödade min man.
- Det gjorde jag inte alls! - Du ljuger.
Servilia tog fast en av dem som gjorde det!
- En av Timons män. - Var finns han nu?
Har du pratat med honom?
Se på mig!
Jag svär vid mina förfäders andar,
vid Jupiters sten, att jag inte dödade din man.
Du har förnedrat dig över en lögn!
- Jag... - Det är Servilia som ljuger!
Hon vill vända dig emot mig.
Stackars krake...
Eirene?
Jag kommer, husbonde.
Sätt dig och drick med mig.
Min mor hade likadant hår som du.
Fast hon hade grå ögon -
stora, grå ögon.
Hon var slav på en av gårdarna norröver.
Luktade pinje. Arbetade på brädgård.
Tror jag. Det skulle förklara pinjelukten.
Vet inte vem min far var. En annan slav, antagligen.
Nån fitta som skyfflade skit
för att han inte vågade dö som en man!
Jag skär hellre hjärtat ur kroppen och äter det,
än faller på knä för nån!
- Fitta! - Håll tyst!
Var tyst!
Ni kan suga min kuk!
Jag är Titus Pullo, eller hur?!
Eller hur?
Ja, husbonde.
Du är en bra flicka.
Men du ler inte mycket.
Vill husbonden att jag ska le?
Jag vill att du ska vara lycklig.
Så ska det se ut.
Drick lite vin.
Kom hit.
Närmare.
Ta av dig klänningen.
- Varför har du mössa? - Jom Kippur.
- Är det i dag? - Och du ska kalla dig jude.
Är du min andlige vägledare?
Flytta på er!
Nej!
Ta henne!
- Klä av henne! - Nej!
Hjälp henne, nån!
Bevara och beskydda mig!
Nej!
Kom!